Autor: J@r1n (j.aubrecht[zavinac]atlas.cz)	Stáhnuto ze serveru: http://ceskyjazyk.zde.cz

LAVIČKA V PARKU
(vypravování)

"To zase bude den!" říkám si ještě rozespale, když tu najednou zjistím, že mě přestěhovali z jedné strany parku na druhý. "Sakra!" je první věc, co mě napadne. "Snad mám taky ještě nějaká svá práva, ne?" Je sice fakt, že nejsem nejnovější a moje barva už dávno nezáří jako 'mistr propr', ale to neznamená, že se mě zbaví, kdy se jim zachce. Rozhlídnu se a vidím, že mě vyměnili za nějakého namachrovaného 'týpka'. No, nebudu si kazit den, tak se alespoň rozhlídnu, co se děje kolem. Na lavičce naproti mě už zase sedí paní Okurková. Tahle osoba by mohla klidně pracovat jako tajný agent v FBI a myslím, že by se tím dobře uživila, protože ví snad všechno o každém v tomhle městě. A co neví, tak si domyslí... Na písku už zase zlobí malý Ondra svoji mladší sestru Lucku. Kruci, už se sem blíží Jakub a ta jeho děsná partička. A automaticky si sedají na moje opěradlo. "Au!" Kdybych mohl, tak bych vás nakopl.
Já si rozděluju lidi na 3 skupiny. První skupinu tvoří babičky a dědečci. Ty mi nevadí, protože jsou v klidu, nějak mi neubližují a dozvím se od nich i pár zajímavých věcí. Například jaká zubní náhrada je letos v módě anebo co 100% zabere na bolení kloubů. Druhou skupinu tvoří holčičí partičky - i ty jsou velkem v klidu, pokud do mě nezačnou vyrejvat jména různých jejich idolů; to si potom připadám dost hloupě, když první věc, co člověk na mě uvidí, je nápis Brad Pitt, ale i od nich se občas něco přiučím. Třeba která holka s kým chodí, jaký boty jsou letos IN... Prostě samé důležité věci, alespoň pro ně. No a poslední skupinu tvoří namachrovaní 'týpci' - to jsou kluci, co si myslí, že jsou páni světa a ty já přímo nesnáším! Dupou po mně, někdy na mě i flušou, no prostě hrůza...
Ale pro některý lidi jsem fakt důležitý. Třeba pro sportovce. Představte si chlápka, co celý den běhá sprinty po městě, no, a potom když už nemůže, co asi vyhledá? Né doktora, ne, toho až potom. No přece mě, pevnou lavičku. Myslím, že jsem takhle dokonce i hodně lidí zachránil před inkfartem. A čekám na den, kdy za to dostanu i cenu. Doufám, že se dočkám. I když na cenu za nejlepšího obyvatele města asi můžu zapomenout.
Představte si parky bez laviček, vždyť by to bylo jen prázdné místo, kolem kterého by nebylo nic jiného než tráva, ale když tam přidáte lavičky, pískoviště a tak, hned se tam nahrnou lidi a z pustého místa se stane místo plné zábavy. Prostě jedním slovem jsme pro lidi důležití, ať už jen kvůli tomu, že zachraňujem blázniví sportovce, když jim dojde dech a potřebují si odpočinout, nebo protože jsme prostě místy, na kterých si lidé můžou v klídku popovídat a probírat důležité věci. A taky si nedokážu představit, co by dělala paní Okurková, když by přišla o svoje hlavní stanoviště, ze kterého má všechny pěkně na ráně...