Autor: HalienaD (korekturacj[zavinac]seznam.cz)	Stáhnuto ze serveru: http://www.cesky-jazyk.cz

REKLAMA A JÁ
(projev)

Vážená paní profesorko, milí spolužáci! 

Taky máte „hustě vychytanej mobil“? 

„Vezmeme čerstvý Siemens, nadívaný Rapem, vibračním vyzváněním, SIM toolkitem, a vložíme do prázdné krabice. Mezitím připravíme jeden headset. Jemně jej smotáme do smyčky a ozdobíme jím mobil. Pikantní chuť pak směs získá přimícháním GSM Banking karty,“ stojí v jedné reklamě na mobilní telefony. 

Reklamní texty mají, aniž si to uvědomujeme, na náš způsob řeči i slovní zásobu obrovský vliv. Právě reklamní mýty se nám nenápadně dostávají i do běžné řeči. Kolikrát slýcháme, jak se mluví o nádherném pocitu zdraví a svěžesti, pocitu bezpečí a jistoty, lahodném potěšení, hřejivém teplu domova, o čase štěstí, lásky a radosti, o opravdové svěžesti, nekonečně příjemném pocitu, měkkosti, která vás pohladí nebo o tom, že to mají mazlíčkové rádi. 

Na každého z nás působí reklama, ať se jí bráníme sebevíc. Pořád kolem sebe slyšíme:Vo co gou, vole?Imidž je na nic, následuj instinkt. Někdy ani lidé nevědí, co to vlastně říkají. Spousta lidí má ale z reklam spíše legraci. Tak například kdosi přetvořil reklamu na Jar: Hotovo! No. To je dost! Můžu si také hrát s těmi obláčky? To nejsou žádné obláčky, ale pěna z nového jaru! Ale proč ti nemůžu pomáhat? Protože bys měla ruce rozežraný jako já! 

Jsou však i zbrusu nová slova, která reklama vymýšlí. Ta, která národ potřeboval znát hlavně dle mínění tvůrců reklam. Proto využili veškerých dostupných prostředků, aby je Čechům vtloukli do hlavy- jako třeba slovo „intimka“, „čokokousky“ nebo „bioaktivní“. Tyto výrazy nezná ani slovník Nová slova v češtině(1998), za to v něm nalezneme slova „biofarmář“, „biofil“(údajně milovník přírody), „biobalzám“ nebo dokonce „biobrikety“ a „biobrambory“. 

Tato slova jsme rozhodně před rokem 1989 v češtině nenašli. Ale ať chceme nebo ne, „intimka“ , „čokokousky“ a další výrazy jsou dnes součástí slovní zásoby. 

Reklamy, přesně tak, jako to udělal Václav Havel se slovem“smysluplný“, uvedly do našeho povědomí slova, jako je „zažraná“ (špína), „jemné a měkké“(manželovo tričko) a „krémový“ (sýr). A co víc: vytvořily nový – říká se mu hybridní – způsob stupňování: „ještě víc krémovější, svěžejší“ apod. 

A nyní troch zabrousím do etiky reklam.Ale ano, i já to „ myslím upřímně“, některé reklamy to ale s upřímností nemohou myslet vážně. Nadzvedneme-li pokličku, pěkně to „zavání!“ Vzpomeňte si se mnou: Nevinně vypadající holčička je ochotna kvůli jediné fidorce rozbít automobil, dopustit se krádeže a možná i zranit člověka. Tato reklama přece nemůže splnit svůj účel. Kdo takovou „antireklamu“ mohl vymyslet? Tady vydělal pouze šiřitel reklamy, nikdo jiný! 

Jaká musí být reklama, aby dosáhla svého cíle? Především by měla zasáhnout potencionálního zákazníka, a to nejen nabízeným zbožím , ale i celkovým sladěním vtipných sloganů s vystupujícími osobami a s barevností celé scény. Nesmí překročit hranici vkusu, nudnosti, přílišné rozvláčnosti a mnoha dalších kritérií. Zásady dobrého vkusu většinou porušují některé reklamy na vložky, minerální vody, jogurty a podobně. 

Ale existují i dobře mířené reklamy. Příkladem může být sedlčanský hermelín Pepa. Dnes už každé malé dítě ví, o co jde. A v obchodech se skutečně můžete přesvědčit o tom, že lidé hledají „Pepu“ a ne „Frantu“.A půjdou-li do restaurace, ve které se nedomluví, rozhodně s sebou nevezmou svého psa………………Mohli by pak mít na talíři “Bobika“! 

A jak se mezi sebou baví samotní tvůrci reklam? Těm také není skoro rozumět! 
Předně – všichni pracují v „pí ár“(zkratka anglického termínu public relations, která se zabývá komunikací s veřejností), nebo ještě hůř: v „pí ár agošce“( tj v PR agentuře). Tihle lidé si jdou z práce „zaskvošovat“(zahrát squash), protože dnes už toho“onlajnování“ (prohlížení stránek internetu) mají právě dost. Nemluvě o dnech, kdy jsou „fakt utendrovaný“ (rozuměj unavení), protože si „dali ouvrnajt“ (pracovali přes noc) A po pracovní době museli poslat ještě pár „mesíků“(tj. několik obálek po messengerech, kurýrech, kteří se po městě většinou pohybují na kole v černožlutých uniformách). 

A jak vypadá běžný rozhovor zaměstnanců reklamních agentur? 
„Tys vůbec nestih bejzment toho promoušnu. Ta tvoje cílovka je úplně out.“ 
„Za chvíli ti tam mejlnu nový imiče, v oukeji?“ 

V češtině našich babiček by tento rozhovor vypadal patrně následujícím způsobem: 
„Vůbec jsi nepochopil principy této reklamní kampaně.Skupina zákazníků, na niž se měla zaměřit, byla vybrána špatně.“ 
„Za chvíli ti pošlu elektronickou poštou nové obrázky. Je to tak v pořádku?“ 

Je tu však háček. V době našich babiček se by takový rozhovor vůbec neodehrál. Tehdy totiž neexistoval mail a reklamních kampaní bylo jako šafránu. 

Reklama dovoluje používat jazyk po svém. Či spíše – spoluvytváří jej. Měl by se jazyk před takovými slovy chránit? Může se nám to zdát podivné, ale lingvisté jsou v tomto bodě zajedno. Říkají, že je to přirozený vývoj jazyka a ten se nedá zastavit. Objevují se nové skutečnosti a je normální, že jsou nějak pojmenovávány. Nejsme přece v době národního obrození! 

Prostě: je to „pěkně vychytaná čeština“! 

 

K vypracování práce byly použity články z MF Dnes z 4.října 2003 a z časopisu Týden č.38/2004.